MEREN HUUHTOMAA
Pohjautuu Joseph Conradin novelliin "Amy Foster"
Katso, äiti. Meri! - Niin, meri.
Sieltä sinäkin tulit.
Amy! Amy!
Amy!
Tyttäreni on sairas. Hän pyysi sinua tulemaan.
Lähetin miehen hakemaan tri Kennedyä.
Matkaan!
ÄIkää pelätkö, neiti Swaffer. Pysyn luonanne.
Kiitos avusta, Amy. Sinua ei enää tarvita täällä.
Haluaisin jäädä neiti Swafferin seuraksi täksi yöksi.
Minä voin jäädä, jos tarvitsee.
Tohtori huolehtii minusta, Amy.
Jumala sinua siunatkoon.
Olitte tarpeettoman epäystävällinen hänelle.
Kuoleeko hän, äiti? - Tohtori huolehtii hänestä.
Kuka tohtori on? - Tulehan, poikaseni.
Miksi vihaatte häntä niin?
Pidättekö häntä vajaamielisenä?
En ajattele mitään Amy Fosterista.
Tähän voi tulla kuolio.
Minun täytyy poistaa tulehtunut liha, tai kuolette ennen aamua.
Ehkä nyt saan puhua suuni puhtaaksi.
Ette mielellänne puhu Amystä -
mutta haluaisin nyt kuulla koko tarinan.
Jos kuolen... - Ette kuole.
En salli sitä.
Se voisi lievittää kuumettani. Ja teidän myös...
En usko, että kukaan tuntee koko tarinaa.
Mutta tiedän ehkä enemmän kuin muut.
Hän sanoi tulleensa vuorilta.
Karpaattien syrjäseudulta.
Hänen nimensä oli Yanko.
Hänen perheensä myi lehmän ja maata maksaakseen hänen matkansa.
Yankossa eli heidän toivonsa paremmasta maailmasta.
Vapaasta maasta.
Hän kutsui sitä "Todellisen kullan maaksi".
Amerikka!
Yanko.
Olen täällä, Yanko! - Stefan!
Olemme onnekkaita! - Onnekkaita?
Hyvästi! Hyvästi!
Matka oli pitkä ja raskas.
Yanko matkusti tovereineen karjavaunuissa.
Likaisina, nälkäisinä ja kylmissään.
Juna toi heidät viimein laivalle, joka veisi heidät meren yli.
Hampuri, Saksa
Stefan!
- Nähdään Amerikassa!
Amerikka! - Amerikka!
Hänellä ei ollut kuin haaveensa.
Ja sekin muuttui painajaiseksi. - Kunnes hän tapasi Amy Fosterin.
Kohtalo on arvaamaton ja armoton.
Kuulostatte siltä kuin uskoisitte Amyn itse aiheuttaneen myrskyn.
Hölynpölyä, neiti Swaffer.
En usko noituuteen tai muuhun taikauskoon.
Mutta hän on kyllä erikoinen ihminen...
Hänen syntymänsä oli perheskandaali.
12-vuotiaana hän lähti piiaksi Smithin tilalle.
Hän oli aina arvoituksellinen.
Muttei mikään noita tai vajaamielinen.
Matkaan!
Viekää hevoset takapihalle. Nopeasti!
Tänä yönä saamme pirunmoisen myrskyn.
Vie siat pois sieltä!
Amy! Amy Foster!
Mitä helvettiä...?
Amy!
Mitä teet pimeässä? Keitä herra Smithille teetä.
Mitä nyt? - Laiva on ajanut karille!
Poikani! Poikani!
Missä ovat poikani?
Älä pelkää. Nämä ovat ulkomaalaisia, eivät omiamme.
He eivät ole omiamme.
Luojan kiitos!
Älä noin sano, Creen leski. - Nyt langetin päälleni kirouksen...
Kirouksen! - Älähän nyt.
Olemme kirottuja! - Vaiti.
Ei ketään meistä ole kirottu.
Mutta meidän on suoritettava tehtävämme surun keskellä.
Huolehtikaa hänestä.
Meillä on vielä töitä.
Pystyittekö pelastamaan ketään?
Olen tarkistanut jokaisen. Kaikki ovat kuolleita.
En saanut lepoa, en rauhaa.
Kauhun vain kohtasin.
En voi tehdä enää mitään.
Heidän sielunsa ovat käsissäsi, Herra.
Elävät tarvitsevat minua.
Lukitse ovi, Amy!
Mene pois ikkunan luota.
William!
Pihalla on jokin peto!
Mitä ihmettä? - Siellä on mielipuoli.
Kyllä minä hänet häädän.
Opetan hänet pelottelemaan naisia.
Minä näytän hänelle.
Tulehan sieltä!
No niin, ystäväni.
Malta mielesi, niin selvitämme tämän asian.
Kiitos, että sain yöpyä ladossanne.
En ole tehnyt mitään. - Menehän tuonne.
En ole kerjäläinen.
Hyvänen aika... - Irti! Päästä irti!
Ei!
Hän ei tarkoittanut pahaa. - Mene sisään.
Mene sisään! Jatka töitäsi!
Voitko syödä tämän?
Kiitos, rouva.
Kiitos, kun tulitte, herra Swaffer.
Hän on hullu kuin kani keväällä. - Niitä ei ole näkynytkään.
Kaikki ne ovat samanlaisia.
Ette tainnut ymmärtää. Minä ja monet muutkin uskomme -
että hän on karannut joltakin hullujenhuoneelta.
Haluaisin kuulla mielipiteenne. Hullut ovat kyllä viekkaita.
Painiessamme hän vaikutti varsinaiselta pedolta.
Hetken jo pidin häntä sellaisena. Olkaa varovainen, herra.
Hän oli likainen kuin porsas.
Oletko avannut oven? Hän olisi voinut tappaa meidät!
Hän oli likainen. - Pesitkö hänet?
Jos et olisi niin avuton typerys, epäilisin jo jotain luonnotonta...
Uskonpa, että hän kaipaisi hyvän parturin palveluja.
Mutta niitä kun ei täällä ole.
Olette aivan oikeassa, herra.
En vain tiedä, mitä ihmettä hänen kanssaan tekisin?
Hassunnäköinen kaveri...
Nyt pääsemme hänestä. Swaffer vastatkoon hänestä.
En ikinä unohda!
En ikinä!
Oli varmaan kamalaa olla yksin vieraassa maassa.
Sinä talvena Yanko oli aivan yksin.
Minulle maksetaan paimentamisesta, ei ojien kaivamisesta.
Swaffer ei muista, millä vuosisadalla elämme.
Saat kaivaa meidän molempien puolesta.
Hän ei saanut palkkaa, hän eli kuin orja.
Hän ei osannut kertoa kuka hän oli ja mistä hän tuli.
Hän kertoi, että ainoa lohtu, oli muisto tytöstä -
joka oli antanut hänelle leipää.
En tiedä ajatteliko Amy häntä.
Hänen elämänsä jatkui ennallaan.
Joka sunnuntai hän kävi vanhempiensa luona.
Olet myöhässä!
Äiti. Isä. - Miksi hän käy täällä?
Hän tulee auttamaan äitiään. - Hän on outo.
Se ei ole ihme, kun katsoo miten kohtelet häntä.
Sellainen hiljentäisi paratiisin linnutkin.
Annan hänelle ruokaa ja asunnon. - Hän ne meille antaa.
Sanon mitä haluan omassa talossani. - Talossasi? Swafferin se on.
Pitääkö sinun aina muistuttaa? Saamme hävetä häntä.
Isaac! - Hän keräilee roskia rannoilta...
Kaikki sen tietävät!
Minne luulet meneväsi?
Puhun sinulle! - Lopeta, Isaac.
Isaacin isä oli jättänyt hänet perinnöttä skandaalin vuoksi.
Hän syytti kaikesta Amyä.
Amy käytti vaikenemista aseenaan.
Amyllä ei ollut ystäviä, joten hän kohdisti rakkautensa mereen.
Mutta merestä ei ole rakastajaksi...
Shakki.
Taas te voititte.
Eivätkö työntekijänne pidä vapaapäiviä?
Enpä tiedä, mikä hän oikeastaan on.
Smith, joka hänet löysi -
pitää häntä mielipuolena.
Olette nähnyt maailmaa. Mitä itse luulette?
Eikö hän vaikutakin hindulta?
Ei, ellei hän ole hiljattain kääntynyt.
Hän näyttää baskilta.
Puhutteko espanjaa?
Olemme Englannissa.
Puhutteko ranskaa? Ymmärrättekö te?
Kiitos, herra.
Tyttäreni opetti hänelle jotain.
Hänen nimensä on Yanko Goorall.
Yanko! Voinko...?
Olkaa hyvä.
Moskova! Tolstoi! Tshehov!
Mieti nyt...
Volga! Kiova! - Kiova on pääkaupunkimme!
Hän on venäläinen!
He ovat hyviä shakissa. - Olin matkalla Amerikkaan.
Amerikka.
Kuinka kauan hän on ollut täällä? - Muutaman kuukauden.
Tyttäreni ehkä muistaa. - 18. helmikuuta.
Päivä, jolloin laiva haaksirikkoontui.
Hän on ainoa eloonjäänyt onnettomuudesta.
Tohtori James Kennedy.
Kennedy.
Tietääkö hän, että kaikki muut kuolivat?
En tiedä...
Jos hän saisi vähän vapaa-aikaa, voisin opettaa hänelle englantia.
Kyllä se sopii.
Hän voisi opettaa teille shakkia, niin hyötyisimme kaikki.
Istu alas.
Syö.
Saat vastedes työstäsi palkkaa.
Siinä on rahaa.
Saat pitää vapaata sunnuntaisin.
Silloin teet, mitä itse haluat.
Tilalla on eräs tyttö...
Tyttö? Tarkoitatko Amyä?
En tiedä hänen nimeään.
Erittäin lempeä ja kaunis.
Amy? Swafferin tammakin on myöntyväisempi.
Ja parempaa seuraakin.
Herra Swaffer! William ilahtuu haloista.
Hän ei olekaan kuullut hintaa. - Tulkaa teelle.
Kupillinen teetä maistuisikin. - Odottakaa täällä.
Kiitos, kiitos.
Odota, Amy!
Eikö sinulla ole aikaa isällesi?
Isä.
Hänen mielestään olet lempeä. Tiesitkö sen?
Erittäin kaunis.
Olet kyllä aika nätti tuossa esiliinassa.
Ei ymmärrä vitsiä.
Etkö halua kakkua?
Ei, Kennedy. Ei hyvä siirto. - Tuo ei ole hyvä siirto.
Tuo ei ole hyvä siirto. Aivan.
Opit englantia nopeammin kuin minä shakkia.
Neiti auttaa minua. - Neiti Swafferko?
Miksi neiti on rullatuolissa?
Hän oli menossa naimisiin noin 20 vuotta sitten.
Häitä edeltäneenä iltana hän putosi hevosen selästä.
Hän piti kovasti ratsastamisesta. Hänen selkärankansa murtui.
Ja häät... unohdettiin kaikessa hiljaisuudessa.
Siksikö hän pukeutuu mustiin?
Uskoisin niin.
Miksette te ole naimisissa?
Olin kerran. Kauan sitten.
Vaimoni ja lapseni. Poika.
Pilkkukuume vei molemmat samana yönä.
Te ette pukeudu mustiin. - En.
Elämä on kuin shakkia.
Täytyy ajatella tulevaisuutta.
Kaukaista tulevaisuutta.
Shakkimatti.
Ei niin nopeasti.
Tuoretta sianpäätä!
Tässä nauha ja vaihtorahat.
Voinko auttaa?
Luulin sinua jo kruununprinssiksi.
Nämä ovat kestävät, mutta minulla on parempaakin.
Oikea miesten puku. - Onpa hieno.
Entä toinen paketti? - Tämä on arvoitukseni.
Tämä on salaisuuteni. - Tämä on salaisuuteni.
Miehellä on oikeus salaisuuksiin.
Etenkin jos hänellä on hieno puku.
Arvon neiti.
Suokaa anteeksi.
Kiitos. - Kiitos, kiitos.
Haluaisin, jos teille sopii...
Anteeksi. Haluaisin kävellä kanssanne.
Sopiiko se?
Pyhä neitsyt, kiitos!
Kiitos!
Milloin voin tulla?
Sunnuntai on vapaapäiväni. - Sunnuntaina. Kiitos.
Amy! Pesitkö jo lattian?
Kiitos, Luoja! - Helvetin hullu!
Kukas se siinä?
Tietääkö Swaffer, että juoksentelet ympäriinsä?
Hänen täytyy olla epileptikko.
Helvetti! Heti takaisin keittiöön, Amy!
Johan nyt!
Toivottavasti tiedät, mitä teet. Kuuletko?
Odotahan kun isäsi kuulee! Amy! Amy!
Onko kotimaasi kaunis? - On. Lhmiset ovat vahvoja ja hyviä.
Tämä on... - Meri.
Vanha meri, tumma ja armoton.
Sieltä sinä tulit. - Muistan vain pimeyden ja tuulen.
Ja lasten itkun.
Tuolla lepäävät kaikki rakkaudelle ja pelolle menetetyt sydämet.
Ja odottavat uudestisyntymistään.
Tuo ei ole kristinuskoa.
Olet hullu, kun tapailet miestä, joka ei selvästi ole täysjärkinen.
Jos katsoisit häntä silmiin, kuten minä olen tehnyt -
niin näkisit, että hän on vaarallinen.
Kuuntelisit herra ja rouva Smithiä. He ajattelevat parastasi.
Meistä puhutaan jo kylällä. - Eikä ole ensimmäinen kerta.
Olemme asiantuntijoita. - Olet aina ollut huono puoliso.
Mutta voisit yrittää olla jonkinlainen isä lapsille.
Käske Amyä varomaan sitä miestä. - En voi sanoa hänelle mitään.
Olisinpa pysynyt isäsi luona. - Mutta rakastan häntä.
Mene sitten mustalaisesi luo!
Amy! Nuorena minäkin olin ajattelematon. Ymmärrätkö?
Olin rakastunut. - Kun menit isän kanssa naimisiin -
tiedän, että odotit jo minua. - Hulluus on veressämme.
Se on Jumalan rangaistus naisille. - Heitä hänet ulos talostani!
Asiasi eivät kuulu minulle.
Mutta seuraavan kerran, kun tulet tänne, murskaan luusi.
Siitäs kuulit!